SERIÁL NETFLIX
VELKOLEPÝ PODNIK OTEVŘENÍ NOVÉHO, LUXUSNÍHO HOTELU
Dobré ráno!
Jak pro koho.
ZTRATIL SE PES PAN PIŠKOTEK
Dobré ráno!
Co?
Do prdele.
Sakra!
Ahoj, cizinče.
Ahoj.
BEVERLY HILLS, KALIFORNIE
Tuhle, nebo tuhle?
Ty ne. Vyprávěj mi o tom,
jak Umbrella Academy porazila zloděje v muzeu.
Zase?
Tak dobře.
Byla to temná a bouřlivá noc…
Claire? Máma je tady.
Mami?
Cože?
- Kdo jste zač? - Patricku?
- Mami! - Co se děje? Kdo je ta žena?
Kde je moje dítě?
Okamžitě odejděte.
- Kde je Claire? - Tady žádná Claire není.
- Děsíte ji! - Omlouvám se. Já…
Něco je špatně.
Něco je moc špatně.
Jsme tady. Hotel Obsidián.
KENNEDYHO ŠESTKA
U nás vítáme každého.
SISSY COOPEROVÁ ZEMŘELA 1. ŘÍJNA 1989 V OAKLANDU POD FALEŠNÝM JMÉNEM.
Dalas mi…
ten největší dar v životě.
Poprvé jsem se cítila naživu.
Pomohla jsi mi najít naději.
To je naprosto úžasné.
NADČASOVÉ STYLY PRO KAŽDOU PŘÍLEŽITOST!!
Ani si nevšimneš, v jaké jsi kleci,
dokud tě z ní někdo nepřijde vysvobodit.
- Přejete si? - Dobrý den.
Díky.
Old Holland Road, Pensylvánie.
Kristepane, to je díra.
Ten malý delikvent je tvůj syn.
Údajně můj syn.
To je vtipný.
Počkat, kdo je matka?
- Lila. - Prosím?
- Lila je tady? - Byla.
Včera ho tu vysadila a pak se vypařila.
- Já ji moc nemusím. - Ne…
Teď je vlastně rodina.
Ještě včera nás chtěla zabít.
Jak říkám, rodina. Diego, vrátí se Lila?
To bych jí radil,
protože máme na starosti důležitější věci!
Uklidni se!
- Kde je Luther? - Koho to zajímá? Nejspíš šel běhat.
Miluju ten účes.
Včera jsme se bavili s Marcusem.
Ty jsi mluvila s nepřítelem?
- Sama? - Někdo musel něco udělat.
Kdo vybral tebe, Vanyo?
Viktore.
Kdo je Viktor?
Já. Vždycky jsem jím byl.
Je to pro někoho problém?
Ne, přijde mi to v pohodě.
Jo. Mně taky. Super.
Mám z tebe radost, Viktore.
Ale co vím, tak nejsi mluvčí rodiny.
Hele, je to v pohodě, Marcus to pochopil.
Taky nestojí o válku.
O čem to mluvíš? Snažil se nás zabít!
- Lila taky a máš s ní dítě. - To je jiný!
Dohodli jsme se.
Pětka dostane zpátky kufřík a my napravíme časovou osu.
Odpoledne se sejdeme na předání.
Díky bohu!
Začátečnická chyba. Obelhal tě.
- Vážně? - Jo, ale třeba to využijeme.
Otočíme situaci a pak se do nich pustíme.
Diego, přestaň, prosím.
Dneska prostě nic nedělej.
Sbližuj se se svým potomkem.
Údajným potomkem.
Získám kufřík
a pak společně napravíme časovou osu.
Nikam nepůjdeme! Tohle je zcela přijatelná časová osa.
Tak to běž říct Allison,
která oplakává dceru, která tady ani neexistuje.
Nemluvě o tom, že nás nahradily koule, kostky, ptáci a tak!
Mám pro vás novinku! Není to o nás.
Rozhlédněte se.
Pokud jste si nevšimli, není tu soudný den.
Žádná apokalypsa nebude. Slunce svítí.
Ptáci dělají, co ptáci dělají. To je podstatné.
Už si nebudeme zahrávat s časem.
Já jsem oficiálně v důchodu.
Použil vodu po holení?
Dělám si starosti.
Hej. Co bys řekl na to, kdybychom odsud vypadli?
Vyrazili si na výlet.
Co tím máš na mysli?
Mám na mysli pobyt na venkově.
Ty a já, vítr ve vlasech.
Thelma a Louise na cestě.
Víš, že na konci umřou.
Budeme se držet za ruce
a užijeme si život, můj andílku.
Poslouchej mě.
Luther v noci prděl tak, že mě to málem zabilo.
Musíme odsud na čerstvý vzduch!
Dobře, chytám se. Proč já?
Protože jsi říkal, že jsi v důchodu a tohle důchodci dělají.
- Nezasloužíš si zábavu? - Nejsou tu humři.
- Prosím? - Před minutou tu byli tři humři.
Tak si je možná Chet rozmixoval do ranního smoothie.
Seš idiot, ale jdu do toho.
- Strč si ty pracky někam! - Já tě viděl!
Co se tady děje?
Váš syn si strčil do kalhot tři mini muffiny.
A tohle je bufet! Můžu si vzít, co chci!
Vyřídím to. Jdeme.
- Hele, v klidu. - Čas na základní pravidla.
Třeba žádné fyzické útoky?
- To je… - Drž hubu! A poslouchej.
Můj otec byl prvotřídní kretén.
Když jsem byl malý vyžle jako ty, slíbil jsem si,
že se k žádnému dítěti nikdy nebudu chovat jako on.
Přestaň, nebo mě rozbrečíš.
Jsem ale zaneprázdněný chlap, mám toho hodně na starosti.
Nemůžu dovolit, abys mě brzdil, jasné?
Jo, vypadáš fakt zaměstnaně.
Můžeš tady zůstat, než se tvoje máma vrátí.
Ale už žádný pitomosti,
jinak budeme mít vážný problém.
Podívej se na mě.
Rozumíš mi?
Kámo,
teče ti ucho.
Jo…
Zapomněl jsem si léky na uši.
Tak léky na uši?
Když je nepropláchnu, teče z nich hnis a smrdí jak kočičí zvratky.
Tak jdeme.
Kam si myslíš, že jdeš?
- Dítě. Hned jsem zpátky. - Ne.
Dokud nezískám kufřík, nesmíš udělat žádnou volovinu.
Nejseš jeho šéf, jasný?
- Kdo… - Jdeme.
Vezmeme si na cestu limonádu.
- Občas si musíš vyčistit hlavu. - Kam jdete?
- Vyhnat myši z bludiště. - Hni sebou.
Mami?
Proč mi tak lidé pořád říkají?
Kde to jsem?
V akademii, hlupáčku. Už na tebe čekají.
Akademie?
Tady ho máme.
Přidej se k nám, prosím.
Neboj, nikdo ti neublíží.
- Smoothie? - Vida.
Jo, díky.
Musíš mít hlad.
No…
Ne, to bych asi neměl. To je kešu máslo?
Kešu, mandlové, slunečnicové, tahini, para ořech.
Páni. Víte co?
Když o tom tak mluvíte, tak bych vlastně něco zobnul.
- Posluž si. - Díky.
Takže víme, že jsi Jednička,
ale ještě jsme se oficiálně neseznámili.
Jsem Ben, Číslo Dvě.
Rád tě zase vidím, kámo.
Proč na mě všichni takhle koukaj?
Protože jsi byl 15 let mrtvý.
Mrtvý?
Jak jako mrtvý?
To je na dýl.
No nic, já jsem Fei, Číslo Tři.
Alphonso, cuatro.
Sloane. Pět, ahoj.
- Ahoj. - Já jsem Jayme, Šestka.
A samozřejmě Christopher, Číslo Sedm.
Nevšímej si ho. Má trochu rozvernou náladu.
To by nepochopil.
Moment a co Číslo Jedna?
- Co s ním? - Kde je?
To bychom taky rádi věděli.
Hrajeme hru?
Ať už hraje Umbrella jakoukoli hru, tak ji prohrajete.
Vzali jste naši Jedničku
a my si vzali tebe.
My máme Marcuse?
Ale proč?
Válka? Touha zemřít?
Naposledy byl s tvou sestrou.
- Kterou? - Ta malá s velkou mocí.
Vanya?
No, musím říct,
že Vanya by nikoho neunesla.
Na druhou stranu bývám poslední, kdo se tyhle věci dozvídá.
Seš jejich Jednička, neměl bys vědět všechno?
To jsem si taky myslel.
Disciplína není zrovna naše silná stránka.
Jsme spíš každý za sebe.
Poslouchejte,
to nebude těžké napravit.
Vrátím se, moje rodina o mě už má určitě hrozný strach.
Pokud mají vašeho kluka, vrátí ho bez zkřiveného vlásku.
Jo? Nikomu se nic nestane.
Co vy na to?
Berete?
Super.
Kam tak spěcháš? Zdrž se, dokud se Marcus nevrátí.
Rodina si pro mě přijde.
Báječné.
Do té doby se tu chovej jako doma.
Jo a…
abych nezapomněl, pokud se pokusíš utéct,
Feiini ptáci ti vyklovou oči a udělají si hnízdo v tvojí lebce.
Super.
Pověz mi, co tě baví?
HOTEL OBSIDIÁN
Vyspala ses?
Nesu ti snídani.
Nemám hlad.
No tak. Měla bys něco sníst.
- Je to moje vina. - Přestaň. Není.
Věděla jsem, že návrat může něco pokazit.
Věděla a stejně jsem to riskla.
Opustila jsem Raye, abych byla s Claire a teď…
jako by nikdy neexistovala.
Nemám ani žádnou její fotku.
Možná to půjde vyřešit.
Jak to myslíš?
Pětky kufřík. Zkusím ho získat zpátky.
Jak?
Sejdu se zase s Marcusem a uzavřeme obchod.
Zase?
- Jo, viděli jsme se včera. - To jako sama? Přeskočilo ti?
Musím něco udělat.
Pro tebe. Pro nás všechny.
Co? Co se…
Jdu s tebou, ty magore.
Nic jinýho ani nečekám, ty magore.
Prostě to ještě nevzdávej.
Odkdy jsi optimista?
Asi přišlo pár změn.
Ty vlasy.
Vlastně je to víc než vlasy.
Vysvětlím ti to cestou.
Tak jo.
Berlíne, těš se na mě.
No tak, funguj, pitomej kufříku.
Já chci vyrazit.
Do prdele! Ty mrcho!
Do prdele!
Proč nemůžeš fungovat,
ty malá mrcho!
Musím do Berlína!
Kurva!
TURISTICKÉ ZAJÍMAVOSTI PŘED VÁMI
Vlastně to není tak strašné.
Vidíš? Říkal jsem ti to.
Celý život jsem byl pod tlakem.
Mise pro tátu,
práce pro Komisi, snažit se přežít apokalypsu.
Neustále jsem byl ve střehu a čekal, až se to celé podělá.
- Je fajn jen dýchat. - Dobře děláš.
Důchod ti dělá dobře.
Tak tedy!
Zakroužkoval jsem všechny zajímavosti, které nás cestou čekají.
Nevím, jestli na to budeme mít čas.
Rickyho pekárna má oceňované koláče.
Kdybys mi dal dvě vteřiny na vysvětlení…
Tak to by…
Hele, sklapni na dvě vteřiny, jo? Dvě vteřiny.
Jsem jedno ucho.
Jedeme do Pensylvánie,
abychom našli
mou biologickou mámu.
- Prosím? - Omlouvám se.
Potřeboval jsem někoho jako psychickou podporu.
Psychická podpora? Jako pes?
Kdybych ti to řekl, tak bys nejel, co jsem měl dělat?
Máš pravdu, že bych nejel. A víš proč?
- Protože mám být v důchodu! - Já vím.
Měl to být pohodový výlet.
Pořád může být, zlato.
Klubíčko? Klausi, odboč.
- Klubíčko! Odboč! - Cože? Pětko!
Jedna z nejlepších zajímavostí! Dělej!
- Pětko, zabiješ nás! - Nezájem.
Pětko, pusť!
Víš co? Klubko, nebo žádná matka.
- Proč jsi mi to neřekl dřív? - Neřekl, protože já…
Nemůžu uvěřit, že mi to nikdy nedošlo.
A jak by mohlo?
Ne, já vím, jen si připadám hloupě.
Hele… zmlkni na dvě vteřiny.
Nemohla jsi to vědět,
já to taky nevěděl.
Díky Sissy…
Já nevím. Něco ve mně otevřela.
Ukázala mi, že když se budu skrývat, nebudu svobodný.
Když jsem ji ztratil, došlo mi…
že už se nemůžu dál skrývat.
Nebudu.
Vždycky jsem nesnášel zrcadla.
Myslel jsem, že se všichni cítí ve svém těle divně.
A ona to asi není pravda, co?
Co vidíš teď?
Sebe.
Jen sebe.
Děkuju, že ses mi svěřil.
Jsi rodina, Viktore.
Jasné?
Neexistuje nic, kvůli čemu bych tě měla méně ráda.
Jdeme.
No jo.
Nevím proč, ale čekal jsem ho větší.
Zdá se mi dost velké.
Zásadní otázka zní,
jak víš, že je tvoje biologická matka v Pensylvánii?
Byl jsem totiž ve velkolepém finále dvoutýdenní pitky
a nevím přesné datum,
protože jsme šňupali Xanax zadkem a tak,
Amy Winehouse byla první v žebříčku.
Takže to bylo někdy po roce 2000?
Pozval jsem se do tátovy kanceláře a hledal klíč k trezoru,
protože měl Pogo všechno zamknout.
Místo toho jsem našel poklad v podobě naší rodinné historie
na starých šecích.
Rachel Herschbergerová?
ČÁSTKA 3 000 DOLARŮ
Byl jsem moc mimo, abych s tím něco udělal a bál jsem se ji vyhledat.
Ale vždycky jsem přemýšlel,
proč mě prodala za tři tisíce.
To se nemohla dohádat k pěti? K šesti?
Viděl jsi tam něco o mojí matce?
Ne, promiň.
- Proč teď? - Proč asi?
Táta nás odmítá. Grace není Grace.
Ben je pryč.
Přišlo mi, že je vhodná chvíle zjistit, kým jsem mohl být,
kdybych nevyrostl v téhle pitomé rodině.
Vážně bys to nazval rodinou?
Ne. Je to spíš…
Institut pro nabručené kriminálníky. A ještě dost mizernej.
Ale co je rodina? Co to je?
Je to jako obří klubko,
který se nikdy nerozmotá.
Obří klubko závazků, který celý život tlačím do kopce.
A čím jsi starší, tím je větší.
- Čím víc se to snažíš rozmotat… - Koulí se z kopce…
- A k čemu? - A k čemu?
Jsem rád, že jsi jel se mnou.
Jsi dobrý bratr.
Tak fajn, teď říkáš hezký věci ty o mně.
Pojďme najít tvou pitomou matku.
Taky tě miluju, tanečníčku.
Pospěš si s tím, musíme zpátky do hotelu.
- Musím najít ty správné. - Ber ty neznačkové.
Zkoušel jsi je někdy?
Ne, moje uši nestříkají, když jsem nadšenej.
Tak mi věř, že potřebuju značkový.
Jayme, vem mi sváču.
Našel jsem je.
- Počkej venku. - Proč?
Nakopu mu prdel.
- Neboj se. Budu tě krýt. - Běž.
To je mi ale náhodička.
Náhoda je z tvýho nádobíčka, drsňáku.
- Sledoval jsi mě? - Nefandi si.
Odejdi, nebo ti naplácám jako malý couře, která seš.
Tak se ukaž, kocoure!
Sakra!
Já vím. Není to příjemný, co?
Do prdele!
Kámo, brada.
Jo, občas to dělá.
Stanley, ne!
Zatraceně!
Moje noha!
- Už chápete, jak to funguje? - To je moje dítě, debile!
Už seš unavenej? Srdíčko slábne?
Ani zdaleka.
- Dobrý? Kam jsi to schytal? - Jsem v pohodě!
- To bude dobrý. - Sakra.
Dobrý, nic ti není. Není to tak zlý, přestaň brečet.
Pozor!
Chtěla na tebe flusnout.
Uhni!
- Já se o sebe postarám! - No jasně.
- Kurva, jo! - Nemluv sprostě!
Jdeme.
Co? Dávali jsme jim na prdel.
„Kdo odejde z boje, může bojovat i další den.“ Jasný?
- Trapný kecy. - Já vím.
No ty vole, Klaus je Amiš.
- Tím se všechno vysvětluje. - Jako jak?
Podívej se kolem sebe!
Vše, co mi v dětství chybělo.
- Klausi? - Jo?
Počkej chvilku.
Dvojnická kontrola. Cítíš něco divného?
Svědění, pocení, plynatost, něco takového?
Ne, cítím se skvěle,
až na tu starou vyrážku v trenkách, ale nemůžu mít všechno.
Tak hodně štěstí.
Co? Ty nejdeš?
Tohle musíš zvládnout sám.
Sám?
Tak dobře.
Jo, to zvládnu, jasně.
Ahoj.
Dobrý večer.
Mami.
Zdravím, Angličane.
Žádné matky tu nejsou.
Jen králíci.
Moc se omlouvám.
Hledám Rachel Hershbergerovou.
Žádná Rachel.
Ach! Dobře, to je škoda.
Víte, kde bych ji našel? Snažím se ji najít.
Říkám, že tu Rachel není.
Odnes si ty své drahé boty zpět do města a neobtěžuj nás.
Dobře, jasný. Nemusíte se hned rozčilovat.
Calebe, nech ho mluvit.
Rozčiluješ ženské a teď rozčiluješ mě.
Ne, to není…
Nerozčiluju ženské. Děláte si srandu?
Ženské mě milují.
Kristepane! Co je to s tebou?
Já myslel, že vaši lidé mají být milí.
Tomu se říká mylná představa, Angličane.
Dobře. Fajn!
Abyste věděli,
pro mě jste navždy zničili Amiše!
Tady.
Zničili!
To nic, Sarah-Beth. Odchází.
Tady je to neuvěřitelné!
Nechali jsme předělat starou halu.
Domácí kino a zenová zahrada mi přišly úžasné,
ale tohle je světový.
Víš,
já vždy chtěl, aby Umbrella Academy vypadala takhle.
Vy reálně děláte věci společně!
Vy ne?
Ne, ani ne.
Zemřel nám bratr
už v dětství.
Číslo Šest, náš Ben.
To mě mrzí.
Pak už bylo všechno všem jedno.
Každý si řešil to svoje
a vyvolat v nich nějaký zájem byla dřina.
Po nějaké době jsem se asi přestal zajímat i já.
O tréninky, naše mise…
O to, že jsem Jednička.
Jsi jinej, než jsem čekala.
- Vážně? - Jo.
Jsi fakt milej.
Kdybych mohla, hned bych vypadla.
Proč nemůžeš?
Proč jsi nemohl ty?
To je fakt.
Tenhle dům je všechno, co jsem za celý život poznala.
Vím, že na světě jsou lepší místa
a jednoho dne je chci vidět všechny.
Víš, já…
strávil nějakou dobu na Měsíci.
Cože? To je super!
- Myslíš? - Jo! Na Měsíci?
- Nikomu to super nepřipadá. - Jo!
Měsíc, jo!
Tak mi řekni něco víc o té tvé rodině,
než se rozhodnou tě zachránit.
Kde vlastně bydlíte?
Takový mizerný hotel v centru. Hotel…
- Snažila ses mě nalákat. - Ne.
No jasně. Luthere, ty seš pitomej.
- „Fakt ti Měsíc připadá super?“ - Ne, já nechtěla…
Já jsem…
Ben s tebou chce mluvit.
Běž se umýt.
- Luthere, já ne… - Sloane.
Neznáš ani jméno mý.
Ale holka, když mě míjíš,
zastaví se mi srdce na chvíli
a chci srdce tvý.
Vyrazím si…
Co to…
To fakt nemůžu mít ani den volna?
Nevěděla jsem, co máš nejradši.
Všechny jsi je stvořil.
Ahoj!
Omlouvám se!
- Nestojím o potíže. - Ne!
Počkejte.
Vy znáte Rachel, že ano?
Je to má sestra.
Ach!
No vida!
A kde bych ji našel?
Mladý muži, je mrtvá už přes 30 let.
Aha.
A jak zemřela?
Krvácení do mozku.
Díkybohu to bylo rychlé.
A co její syn?
Jaký syn?
Moment. Kdy že to zemřela?
Zemřela 1. října 1989.
Aha.
- Co se děje? - Ne, jen že to je…
To mám narozeniny.
- Ingrid, krávy zmizely. - Musíš odejít.
- Sakra! - Běž už.
Poslouchej.
Umíš ten kufřík používat, že jo?
Klaus s ním skončil ve Vietnamu.
Já už další průšvih fakt nezvládnu.
Já vím.
Ani já.
- Pětka je kretén… - Jo.
Ale zrůda to není.
Když mu vysvětlíme, co to pro nás znamená, pomůže nám. Musí.
Ale musíme získat ten kufřík.
Tady to máte.
Pětko!
Nastartuj auto!
Panebože!
Pětko!
Nastartuj!
Pětko! Startuj!
Rychle!
- Proč nemůžeš s lidmi vycházet? - Snažil jsem se. Vážně.
- Počkej! - Moment.
- Ber. - Co je to?
Rachelina smrt byla neobvyklá a nebyla jediná.
No tak! Dělej, nastup si.
Máš její oči.
- Angličane, běž! - Klausi, teď nebo nikdy!
Klausi!
Běž.
Časová osa plná hádanek.
Moje máma umřela předtím, než jsem se vůbec narodil!
- Cos to řekl? - Jo.
On nepřijde.
Něco se muselo pokazit.
Nebo tě podrazil.
Takový není.
A to víš po 15 minutách s ním?
Takové jako vy tu nechceme.
Co prosím?
Říkám, že jste pořád tady.
Objednáte si k tomu čekání něco?
- Jo. - Ne…
Přijdu později, nespěchejte.
- Allison, jsi v pořádku? - Já…
Já…
Ještě jednu pohádku.
Claire, zlato.
Mami, já chci pohádku!
Zaslechla jsem zvěst, že jsi vážně unavená.
Allison, no tak. Co se děje?
Kde je Claire?
- Musím na vzduch. - Počkej! Kam jdeš?
Na co čumíš?
Hej!
Mluvím s tebou!
Pardon.
Allison?
Jsi v pořádku?
Jo.
Jdeme.
V podstatě jsi křičel o pomoc.
Nekřičel jsem.
- Dostal na prdel. - Nemohl jsi dýchat…
Nevypadá to, že tvoje rodina přijde.
Ale kdepak. Určitě jen zrovna dolaďují poslední detaily a tak.
V klidu. Můžeš jít.
Proč?
Gesto dobré vůle!
Předej své rodině ale důležitý vzkaz.
Jasně.
Pusťte Marcuse.
Pokud mu někdo z vás zkřiví vlásek, půjdeme po vás.
Po všech.
A slibuju ti, že už nebudeme tak pohostinní.
Nemám rád, když mi někdo vyhrožuje.
Uděláš, co ti řekneme, nebo…
Ptáci v mém mozku. Rozumím.
Nezapomeň si výslužku.
Snad se ti u nás líbilo.
Promiňte.
Kdo tohle dělá?
O čem si to mumláš?
O Lile.
Hodit na mě po tolika letech Stana? To není správný.
Užil sis, tak ji neobviňuj z následků.
O to nejde.
A o co teda jde?
Ničí můj styl.
Musím být schopen v mžiku reagovat na nebezpečí.
Jak to mám udělat, když dělám chůvu 12letýmu klukovi?
Jsi jeho táta!
Údajný táta.
Aspoň máš dítě.
Dám si ještě jednu.
Tak jo, lidi, pojďte sem.
Kde jsou všichni? Kde je Luther?
- Nevím. - Těžko říct.
Ví to někdo? To je fuk. Máme mnohem větší problémy.
Třeba?
Tohle.
ZÁHADNÁ SMRT ŘEZNICE
- Kdo to je? - Tohle jsou naše matky.
SMRT MLADÉ DÍVKY
Tahle je moje.
Všechny jsou mrtvé.
A zemřely ve stejný den,
prvního října 1989.
- Naše narozeniny. - Teď už ne.
Zemřely před porodem.
Blbost, jak bychom pak mohli existovat?
- Přesně tak! - Co to znamená?
Když jsme sem skočili, vytvořili jsme časový paradox.
A ne ledajaký.
Tohle je Dědečkův paradox.
Co je Dědečkův paradox?
ŽENA NALEZENA MRTVÁ VE STODOLE
Luthere! Hej!
Páni! Co to…
Jdi do něj, TJi.
Ahoj. Sakra!
- Dobře, víš co? - Jo. Tudy.
Musím se tam…
Jo. Dobře.
Tohle ti vezmu.
- Musíme být potichu. - Co ode mě sakra chceš?
Chci se omluvit za to předtím.
Zase na mě něco zkoušíš?
Ne, ty to nechápeš. Sledovali nás.
Co? Kdo?
Moje rodina. Jsou šílení.
Ale musíš vědět, že jsem myslela vážně každé slovo.
I to o Měsíci?
Hlavně to o Měsíci.
No…
sleduje nás teď někdo?
Ne. Ale měli bychom…
Překlad titulků: Zuzana Matějková